Et kort over Patagonien var ikke nok. Han spiste et eksemplar af "Gatsby".
Hvis han skal holde op, så lad være med at købe læderbøger.
– Jeg køber en ny til dig. – Du har ikke råd, mr. Reese.
Visse ting kan ikke erstattes.
Kaffe. Finch, de havde ikke din foretrukne, så jeg købte en anden.
Det er ikke altid godt at drikke under en overvågning.
Har du glemt din vandflaske, Finch?
Her er han. Godaften, Benny.
Hvorfor iagttager vi ham?
Vi tror, at Belasco er faldet i unåde hos HR.
Et af deres medlemmer vil måske likvidere ham.
Eller også vil han likvidere en af dem.
Troværdige oplysninger?
I to har vel styr på det?
Vi venter her og ser, hvilken korrupt strømer, der vil dræbe Benny.
– Du får arbejdet til at lyde let. – Ja. Du forlader os jo.
Du tog et uhyre med hjem. Jeg skal gå tur med det og fodre det.
Mr. Reese. Politiassistent.
– Nej. – Det er da en klassiker.
Klassisk rock dysser mig i søvn.
Jeg prøver stadig at vænne mig til at være tidligt på den.
– Tidligt på den? – Jeg er i drabsafdelingen, John.
Man er som regel sammen med mig, fordi man er død.
Se ham lige. Han går bare rundt. Han aner ikke, hvad der venter ham.
Det burde han gøre, når han stjæler fra korrupte betjente.
Nej, jeg har set mange lig.
Ved du, hvad de havde tilfælles? Ingen af dem var forberedte.
Du, vidunderbarn ...
Nu skal du være betjent igen. To fra "Brotherhood" dræbt af skud.
Jeg besvarer ingen spørgsmål.
Elias' ven var den eneste overlevende. Carlo.
Jeg ser, hvad jeg kan finde ud af.
To Brotherhood–fyre er døde. Deres nummer kom ikke frem.
– Er det en fejl? – Det håber jeg da ikke.
Det var nok uoverlagt. Maskinen ser kun overlagte drab.
Elias stod måske bag som gengæld for Dominics forsvinden.
Vi har lige fået et nyt nummer, som ikke vedrører nogle af dem.
Chase Patterson. 25 år. Familien blev myrdet i 2008. Chase var mistænkt.
– Blev han dømt? – Nej.
Inden han blev anholdt, flygtede Patterson ud af landet.
Han er lige kommet tilbage efter syv år i Paris.
Du og Fusco overvåger Dominic og Elias. Jeg kan klare én morder.
– En mistænkt morder. – Rapporterne kan måske hjælpe.
Jeg kigger i bevismaterialerne.
– Til lykke? – Køb nu ikke en blender endnu.
Samaritan jagter Maskinen, så jeg tænkte, vi selv kunne søge.
Jeg prøvede at komme tæt på en, jeg troede var en kilde.
Det endte dårligt.
Jeg er stadig single, og vi har ingen spor.
Miss Groves. Vil du prøve at stoppe en bandekrig?
Så ved du, om Maskinen fungerer.
Hvornår begynder vi?
Jeg ville bare have Patterson–sagsakten.
Den lå blandt politiassistentens ejendele.
– Ejendele? – Nu er de bevismateriale.
– Hvorfor det? – Hun blev myrdet.
CARTER, JOSS. AFDØD
– Fryser du? – Nej.
Ved du, hvad der er værre end det her?
At tage hjem klokken fem og skrive rapport i tre timer.
Du skriver ikke rapporter sammen med mig og Finch.
De er gode, dine numre.
Militæret var ikke meget bedre.
Der var også bureaukrati.
Jeg kan ikke lide bureaukrati. Men jeg havde ikke samme oplevelse.
Du var officer. Jeg var soldat. Jeg var ikke god til noget i starten.
Hvad blev du god til senere?
Til at parere ordrer. Jeg blev lidt for dygtig til det.
Tænker du nogen sinde på fremtiden og på at lave noget andet?
Nu og da ser jeg så meget død –
– at jeg overvejer at stoppe.
– Hvor vil du hen? – Til en strand.
Et sted uden blod.
Hvor man ikke skal fortælle folk noget, der knuser deres liv.
Kun mig og en masse solskin.
– Hvad forhindrer dig? – Jeg får kuk efter to timer.
Og så kan jeg ikke fjerne Taylor fra skolen.
Han klarer sig godt. Han får gode karakterer og har gode venner.
– Og Taylor er stolt af sin mor. – Det tror jeg gerne.
– Hvad arbejder du med? – Det er ikke noget, der haster.
De besøger Elias' ven Carlo.
Måske skal jeg hjælpe dig. Du er ikke ligefrem månedens ansatte.
– Er jeg en dårlig betjent? – Du er rædsom.
– Er alt i orden? – Hjælp Finch. Jeg klarer det her.
Det her er stort. Hjemmerøveri på Park Avenue. Fire drab.
Jeg viser dig rutinen. Som grønskolling holder du sagsakten.
– Patterson har mange advokater. – Ja. Vi følger reglerne.
Netop. Jeg fører ordet.
Mr. Patterson vil altså ikke forstyrres.
Jeg er politiassistent. Jeg skal undersøge bygningen.
Chase ... mr. Patterson bor i en anden lejlighed nu.
Indtil han får solgt taglejligheden.
Jeg får bestyreren til at vise dig rundt.
Vi har fire ofre. Mor og far og to af deres voksne børn.
De blev bundet og fik halsen skåret over.
Tror vi på, det var et hjemmerøveri i en bevogtet bygning på Park Avenue?
Du sagde "to af deres voksne børn". Er der et mere?
Chase Patterson. 18 år. Deres eneste søn.
Han blev smidt ud fra kostskolen på grund af narko. Han fandt dem.
Leder du efter noget særligt? Det er en travl dag.
– Var I her alle i aftes? – Vi gik efter middagen.
– Den yngste, Chase, kom ikke. – Nej.
– Kunne han og forældrene enes? – Det blev lidt anspændt.
– Skændtes Chase med forældrene? – Uafbrudt.
– Hørte du intet, da drabene skete? – Intet.
Ved du, hvad det her er? Ren jade.
Det er let at have med og let at omsætte for 20.000 dollar.
Hvis Chase dræbte for at få penge til narko, hvorfor så lade den her stå?
Spørg ham.
Hvad skete der?
Jeg gik ud. Jeg ville ikke vække nogen, når jeg kom hjem.
– Hvad så du? – Tessa.
Så så jeg min anden søster og mine forældre.
De var bundet. Nogen havde skåret halsen over på dem.
– Hvorfor var familien samlet? – Vi spiste der hver søndag.
Hvor var du henne?
Hvad er det, du ikke fortæller mig?
Intet. Jeg har fortalt min version.
Hvorfor skjuler du den så nu?
Jeg skjuler intet. Jeg fortalte hende det.
– Hende? – Politiassistenten. Carter.
Hed hun ikke det? Jeg fortalte hende mit alibi.
– Sig så, hvor du var i aftes. – I vores hytte i Catskills–bjergene.
Hvad lavede du?
Jeg fik et tilbagefald.
– Jeg var stoffri i seks måneder. – Troede dine forældre på dét?
Efter mit sidste tilbagefald fandt mor mig besvimet i soveværelset.
Hun sagde, at hun holdt mig i hånden hele vejen til hospitalet.
– Hun holdt fast, indtil jeg vågnede. – Det ville en mor gøre.
Jeg skulle på afvænning.
Hver dag fulgte min mor mig hen til møderne.
Jeg sagde, at hun behandlede mig som et barn.
Hvad svarede hun?
Hun sagde, at jeg var et barn. Hendes barn.
Da jeg tog hjem i morges –
– ville jeg bede hende om tilgivelse.
Og så var hun død.
De var alle sammen døde.
Du gjorde det ikke, Chase. Hvem gjorde det?
Fortæl mig det.
Sigt mig, eller løslad mig.
En junkie myrder familien for at få penge.
Så kører han til hytten, så ingen kan bekræfte alibiet.
Hvor tit sker der hjemmerøverier på Park Avenue?
– Hvorfor anholder du ham ikke? – Jeg så ham ind i øjnene.
Han er slem, men han ville aldrig skære halsen over på sin mor.
Det er Terney. Tak.
Drabsmandens DNA stammer fra Emilio.
Jeg kører ud til hytten.
– Tak, Carlo. – Hold galningen væk.
Hej, Harold. Har du talt med Carlo?
Miss Groves har ... afhørt ham.
Carlo fik en sandwich for en rabatkupon.
Mens han ventede på den, kom Dominics mænd ind.
Der lader til at være tale om en uoverlagt forbrydelse.
Altså fungerer maskinen efter hensigten.
Ved du, om mr. Patterson er offer eller gerningsmand?
– Jeg skygger ham. – Vi mødes.
Du vil jo forhindre en bandekrig.
Nu har du hørt om mine pensionsplaner.
Hvad vil du lave efter din karrieres afslutning?
Jeg har ikke overvejet det.
Ingen numre. Jeg har lige tilstået. Spyt så ud.
Der er intet "efter" for folk som os.
Ingen strand til dig, og ingen pension til mig.
Det er ikke noget eventyr.
– Det er sådan, vi er. – Det tror du ikke på.
Sig mig ... Hvordan havnede du overhovedet her?
– Du kørte os herhen. – Nej. Her i bilen.
Du drikker kold kaffe og skygger en person midt om natten.
– Hvor skulle jeg ellers være? – På et advokatkontor i byen.
Tak, fordi du beviste det.
Jeg begyndte på én vej, men jeg har forandret mig.
Det var nemlig ikke mig. Du kan også forandre dig.
Ingen forandrer sig. Du er her, fordi det her var dit mål.
"Ingen forandrer sig". Det siger ham, der var vagabond, da jeg mødte ham.
Du har måske ikke forandret dig, men det har dit tøj.
Uanset hvilken vej, du fulgte, så kørte du en omvej.
– Jeg når snart mit mål. – Hvad skal dét sige?
Godt nyt ... Jeg fik besked på at hente mad til jer.
Forstyrrer jeg?
Nej, men hotdogs er ikke mad. Ikke for normale mennesker.
Det er vel tanken, der tæller.
Vil I ikke have min hjælp? Helt i orden. Jeg har andet at lave.
– Hvad mente du, John? – At tingene ordner sig, som de skal.
Okay. Som du vil.
– Hvad mener du med dét? – At der er to slags venner.
Den ene småsnakker man med. Den anden fortæller man om sit liv.
Du bestemmer, hvad jeg er.
Men du skal vælge. Selv om du er spion, er du dårlig til at lyve.
Er her nogen? Chase?
Jeg kom bare for at snakke.
Kom frem, så jeg kan se dig.
– Det er Carter. – Kom tilbage.
– Jeg tror, at Chase var her. – Nej. Han tog med et fly til Paris.
Vi har en ny sag. Husspektakler på Lower East Side.
– Og familien Patterson? – Du falder ud, Carter.
Politiassistent?
– List dig ikke ind på folk. – Jeg listede ikke.
Det er min hytte, men det er ikke min narko.
– Hvad? – Nogen har anbragt den der.
Nogen? Hvem?
– Hvad sker der, Phil? – Jeg hedder Gil. Ikke Phil.
Og det er sidste gang, du begår den fejl, bror.
Jeg er ikke stolt af at kalde en taber–narkoman for "bror".
– Det må være fra din mor. – Er min far ..?
Vores far!
Han var sød ved mor, indtil han gjorde hende gravid.
Sådan var vores far.
Og derfor dræbte du ham og hele min familie.
Og hvad så med min familie?
Da min mor døde, havde jeg ingen.
Jeg opsøgte min far, men han havde fået en ny familie.
Han ville bestikke mig, så jeg ville forsvinde.
En far, som svigter sin søn to gange –
– fortjener ikke at have en familie.
– Hvorfor ikke også dræbe mig? – Det ville jeg også, men du stak af.
Og jeg måtte vente i syv år.
Og nu får jeg lov til at overvære dit selvmord.
Sæt dig.
Tag pillerne.
Slug dem.
Du har otte timer at leve i.
Du skal ikke være bange. Jeg sidder hos dig.
Jeg ser hele tiden på, imens du dør.
I betjente har det sandelig med at komme på det forkerte tidspunkt.
Din kollega. Hende kvinden ...
Hun afbrød mig også.
Da turde jeg ikke dræbe en betjent.
Hun blev alligevel skudt sidste år.
Jeg skulle have dræbt hende, mens jeg kunne.
Når éns nummer trækkes ... Du kender talemåden.
Jeg kan ikke grave uden en skovl. Bliv her.
Fryser du ikke? Det gør jeg.
Skal vi nu tale om vejret?
– Hvad vil du gerne tale om? – Det handler ikke om det.
Det handler om, hvad jeg er villig til at tale om.
Da vi mødtes, anholdt politiet dig på toget ved Canal.
Måske skulle du betale en bøde klokken tre om morgenen.
Eller også ville du spadsere på Brooklyn Bridge.
Er det dén vej, du mener?
Hun hed Jessica, men det ved du vist allerede.
Hun kunne lide regnvejr og at sove længe.
Hun fortalte dårlige vitser og så, jeg lod, som om jeg kunne lide dem.
Og hendes latter?
Jeg elskede hendes latter.
Du kan ikke bebrejde dig selv.
Det handler ikke om skyld. Det er en kendsgerning.
– Jeg svigtede hende. – Må jeg spørge hvorfor?
Jeg troede ikke, at jeg ville overleve.
Hun fortjente et bedre liv end at blive enke.
Hun fortjente at være lykkelig.
– Men sådan gik det ikke. – Det gør mig ondt, John.
Men jeg er ikke overbevist.
Du kan måske narre psykologen med den version. Eller dig selv.
– Men ikke dig? – Nej. Jeg var der også.
Du havde været udsendt én gang.
Du var allerede soldat, da I mødtes. Fortæller du, hvad der skete?
– Betyder det noget nu? – Ja. For du vil bruge hende –
– til at lukke andre ude, indtil det er forbi.
Det, du fortier, er grunden til, at du er alene.
– Og tiden er ved at rinde ud. – Tiden?
Vi har alverdens tid.
Benny sover. Der går timer, før Finch kommer.
Hør efter, John. Din tid er ved at rinde ud.
– Du er ved at dø, John. – Hvad siger du?
– Jeg er ikke med. – Du fik ham, John.
Uhyret, der dræbte familien.
Han fik ram på dig. Du slæbte dig hen i Chases bil.
Du skal have hjælp. Ellers dør du. Det gør Chase også.
INTET SIGNAL
Jeg forbløder nok ikke, før de når frem.
– Før hvem kommer? – Fusco, Finch eller Root.
Du har jo ikke sagt, at du var kørt herop.
Du sagde det ikke til nogen. Det er desværre kun os to, John.
Men du har ret. Du forbløder nok ikke.
Kulden dræber dig først, medmindre du gør noget ved det.
Du skal have fat i nøglerne, John.
Hej. Fik du noget ud af oplysningerne om Carlo?
Desværre ikke. Og jeg kan ikke få fat i mr. Reese.
Held og lykke. Jeg har ikke set eller hørt fra ham siden i morges.
– Er du urolig for noget? – Ikke noget særligt.
– Hvornår talte I sammen? – Mens vi skyggede Chase Patterson.
– Var dét hans sag? – Ja.
– Sig til, hvis du hører fra ham. – Det skal jeg nok.
Du bekymrer dig for meget. Han kan sikkert klare sig selv.
Bliv ved med at bevæge dig. Stopper du op, så dør du.
Du har da oplevet værre ting.
Du overlevede ikke alt det for at dø herude, ensom –
– takket være en galning, der var heldig, da han skød.
Det regnede jeg heller ikke med.
Bravo, John. Jeg vidste, at du kunne.
Er du sikker på, at du ikke var eksercitssergent?
Du kunne jo lide at parere ordre. Kan du nå tilbage igen?
Jeg forbløder. Men jeg lytter da til god musik.
Den her er vi da enige om.
– Jeg har savnet dig. – Godt.
Det betyder, at man betød noget for folk, mens man var her.
Nå ... Er du så betjent nu?
– Ikke rigtigt. – Ikke det? Skiltet ser da ægte ud.
Det gør den døde skurk i sneen også.
Du har endda en makker. Stakkels Fusco.
Vent. Hvorfor er vi her? Jeg kan køre os tilbage.
– Hør efter, John. – Det er noget galt med varmen.
– Jeg brænder op. – Jeg kan se din ånde.
Det er ikke for varmt. Det er for koldt.
Motoren starter ikke. Biler kan ikke lide kulde.
Kom nu, John. Du kender det her.
Den varme, du fornemmer, er en hallucination.
De sidste symptomer på nedkøling. Du fryser ihjel, John.
John? John.
Hold dig vågen. Koncentrér dig.
– Hvor skal du hen? – Landevejen. Jeg standser en bil.
Det er nedkølingen, der taler. Du er forvirret.
Nej. Nu kommer der én.
Hvis du stiger ud af bilen, dør du.
– Men lyset ... – Det er ikke forlygter.
Det er månen.
– Månen? – Uvejret er drevet over.
Der er ingen, der kommer.
Du er virkelig bekymret for ham, Harry.
John har altid været fjern, men det her ligner ham ikke.
Har du fundet noget?
Jeg fandt stedet, hvor hans telefon var forbundet til nettet.
Desværre forsvandt signalet kort efter.
Jeg kan ikke finde ham på andre måder.
Det gør mig ondt, Harry.
Er det ikke smukt?
Ingen støj, ingen mennesker. Ingenting.
Du kan lige så godt fortælle, hvorfor du forlod hende.
Hemmeligheder dur ikke der, hvor du skal hen. Tro mig.
Det var min første udsendelse.
Vi var uden for Herat.
Vi gik over bjergene om natten.
Vi hørte skyderi.
En gruppe kommandosoldater mødte talebanerne i mørket.
Da vi ankom, var de døde alle sammen.
På begge sider. Det var én af de dage.
Vi skulle krydse bjergene før solopgang.
Vi visiterede dem og tog vand og ammunition. Vi fortsatte bare.
Så bemærkede jeg noget.
De havde alle sammen et foto.
Kæreste, kone og børn.
Efter et stykke tid indså jeg –
– at alle på begge sider havde et foto.
– De kæmpede for noget. – De døde for noget.
Jeg tænkte, at hvis jeg ikke havde et foto på mig –
– så ville jeg være bedre til mit arbejde.
Så da jeg kom tilbage –
– slog jeg op med Jessica.
Så har du måske ret.
Dette er måske vejen, du har fulgt, og som har ført dig hertil.
Bed ikke nogen om hjælp. Luk alle ude.
– Ikke alle. – Hvad mener du?
Jeg lukkede ikke dig ude.
Vi var fortrolige.
Jeg kunne tale med dig om vigtige ting.
Det, som virkelig betød noget.
Men, John ... Det gjorde du aldrig.
Hvad? Det gjorde jeg da.
Den nat ... Vi overvågede baren.
– Vi talte sammen. – Ja, om musik og jobbet.
– Og Jessica. – Nej, John.
Jeg fortalte, at hun kunne lide regn og at sove længe.
Gid vi snakkede om det, men det gjorde vi ikke.
Dette foto ... Kan du huske det?
Du havde det. Du gav det til mig, da vi talte om hende.
Jeg gav det aldrig til dig.
Du sagde, at du fulgte en vej. Men du ville ikke tale om det.
– Jo. – Nej. Du fortalte vitser.
Så skruede du op for radioen. Vi snakkede ikke om Jessica.
Jeg beholdt fotoet –
– så du kunne få det, når tiden var inde.
Når du ville fortælle mig om den del af dig selv.
Men det ville du aldrig.
Det er, som du sagde. Du er her, fordi det her er dit mål.
Jeg ville gerne tale med dig om hende.
– Gid vi havde mere tid. – Det får vi aldrig nok af.
Du har ret.
Jeg lukker ikke folk ind.
Det er ikke derfor, jeg ikke fortalte nogen om sagen.
– Jeg ville opklare den alene. – Hvorfor?
For så kunne jeg komme tæt på dig igen.
Jeg ville ikke dele det med andre.
Der er en anden grund til, at jeg beholdt fotoet.
Det var en side af dig, jeg ikke havde set.
Lykkelig, håbefuld og forelsket.
Du kan få følelserne tilbage, John. Hold ud.
Der er folk, der holder af dig.
De kan elske dig. Du skal bare lukke dem ind.
Det er, ligesom du sagde før.
Om jeg kan lide det eller ej.
Jeg var ikke alene. Det er du heller ikke.
Bliver du hos mig lidt endnu?
Ja. Selvfølgelig. Hold ud, John.
Joss ... Vi klarede det.
Tekster: Kasper Herløv www.sdimedia.com